Élet a "kolbászkerítésen túl" - Skoda Gergő
A tömeges kivándorlás a mai magyar társadalom egyik, ha nem a legégetőbb generációs és szociális kérdése. A fiatalok körében népszerű a gondolat, hogy a középiskolai, egyetemi tanulmányaik végeztével külföldre költözzenek rövid, középhosszú, vagy akár hosszú tá-von, és ott vállaljanak munkát. Ennek fő mozgatórugói a hazánkban várhatónál magasabb bérjövedelem reménye és a külföldön tapasztalható nívósabb, vagy az itthonitól eltérő élet-színvonal. Az országból való kivándorlás nem egy új keletű jelenség. Az 1989-es rendszerváltozást követően a 90-es évekre ez a folyamat felerősödött, mely jelentősen köszönhető a szocialista rendszer nyugati irányba történt zártságának, ennek megszűnésével perig kinyílt a világ az emberek előtt. A Központi Statisztikai Hivatal adatai pontatlanok a 90-es éveket illetően, ugyanis nem mindenki tett eleget bejelentési kötelezettségének. A rendelkezésre álló adatok alapján 12238 magyar mondott le állampolgárságáról és költözött véglegesen külföldre. A valós számok ennél valamivel magasabbak lehetnek. A 2010-es évekre ez a szám drasztikusan megváltozott. Az adatok jelentős mértékben nőttek a korábbiakban rögzítettekhez képest és a folyamatosan növekvő tendenciáknak csak a COVID19 tudott időlegesen gátat szabni. A rendelkezésre álló adatok alapján 2010 és 2019 között hozzávetőlegesen 220 000-en hagyták el az országot. A fiatalok már egy életstratégiaként fogják fel a külföldön történő munkavégzést, sőt kirívó esetekben már a pályájuk kezdését sem hazánkban működő vállalatoknál, vagy cégeknél képzelik el. Ez rémisztő képet fest az ország jövőjével kapcsolatban, mivel a magyar társa-dalom korfája egy elöregedő társadalmat fest le.